НОВЕ ЗАКОНОДАВСТВО У СФЕРІ БОРОТЬБИ З КОРУПЦІЄЮ

З 1 січня 2011 року вводяться в дію Закони України "Про засади запобігання та протидії корупції", "Про відповідальність юридичних осіб за корупційні правопорушення", "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо відповідальності за корупційні правопорушення», прийняті Верховною Радою України у червні 2009 року.
Ці Закони докорінно змінюють загальнодержавний підхід до розуміння корупції та антикорупційних заходів, містять низку нових положень та правових інститутів.
Так, Закон України "Про засади запобігання та протидії корупції суттєво відрізняється  від Закону України "Про боротьбу з корупцією". Якщо останній встановлює  відповідальність за корупційні діяння або інші правопорушення, пов'язані з корупцією, то Закон України "Про засади запобігання та протидії корупції" встановлює приписи, спрямовані на запобігання виникненню корупції, усунення причин та умов, які її породжують, а у разі вчинення правопорушення - встановлює негативні наслідки для правопорушника.
Новий Закон складається з семи розділів, які включають в себе 30 статей та прикінцеві положення. Зокрема надається визначення понять таких термінів: "близькі особи" конфлікт інтересів", „корупційне правопорушення", "корупція", та „неправомірна вигода" і визначаються можливі суб'єкти відповідальності за корупційні правопорушення (стаття 2) та вартість одного подарунка (стаття 7), що не може перевищувати розмір однієї податкової соціальної пільги.

Окремими  розділами Закону визначаються:
- заходи щодо запобігання та протидії корупції;
- участь громадськості в заходах щодо запобігання та протидії корупції;
- види відповідальності за корупційні  правопорушення (кримінальна, адміністративна, дисциплінарна або цивільно-правова);
- заходи щодо усунення наслідків корупційних правопорушень;
- питання   контролю  за  виконанням  законів  у  сфері  запобігання  і протидії корупції;
- питання міжнародного співробітництва.
Закон розширив коло суб’єктів відповідальних за корупційні правопорушення (ст.2) та перелік обмежень, спрямованих на запобігання та протидію корупції (ст.4).

Дія елементів запобігання корупції за новим Законом починається на стадії   добору   кандидатів   на   державну   службу,   які   б   відповідали   вимогам доброчесної поведінки.
З метою організації такого добору кадрів у разі працевлаштування на посади,    пов'язані з виконанням функцій держави,  кандидат зобов'язаний подати   відомості про майно, доходи, зобов'язання фінансового характеру, у тому числі за кордоном, та пройти спеціальну перевірку.
 
 Спеціальній перевірці підлягають інформація про:
1) притягнення особи до кримінальної   відповідальності  та відповідальності за корупційні  правопорушення;
2) достовірність інформації про доходи, їх джерела  та зобов'язання  фінансового характеру, у тому числі за кордоном, щодо особи, яка претендує на посаду, та близьких їй осіб;
3)     наявність у особи та близьких їй осіб корпоративних прав;
4)     особу, яка претендує на зайняття посади, у тому числі про стан її здоров'я, освіту, наявність наукового ступеня, вченого звання, підвищення кваліфікації.
Під час спеціальної перевірки встановлюється не тільки достовірність  поданої інформації про майновий стан, наявність у кандидата та близьких   йому осіб корпоративних прав, про притягнення до кримінальної відповідальності та відповідальності  за корупційні правопорушення, а і відомості про стан здоров'я кандидата, його освіту тощо.
Відповідно до частини третьої ст. 10 Закону, особа, яка подала недостовірну інформацію  не може бути призначена (обрана) на відповідальну посаду, а призначена особа підлягає звільненню, якщо інше не передбачене Конституцією України.
Для осіб, які перебувають на державній службі, Законом встановлюються певні обмеження і заборони, зокрема:
- використовувати своє службове становище з метою одержання неправомірної вигоди або прийняття обіцянки і пропозиції такої вигоди для себе чи інших осіб;
-     займатися іншою оплачуваною або підприємницькою діяльністю (крім викладацької, наукової та творчої діяльності, медичної практики, інструкторської та суддівської практики  із спорту, що здійснюються  в позаробочий час) безпосередньо або через інших  осіб, якщо  інше  непередбачено законом;

-     входити, у тому числі через інших осіб, до складу органу управління чи наглядової ради підприємства або організації, що має на меті одержання прибутку (крім випадків, коли  особи здійснюють функції з управління акціями (частками, паями), що належать державі, та представляють інтереси держави в раді товариства (спостережній раді), ревізійній комісії
господарського товариства), якщо інше не передбачено законом;
-     відмовляти фізичним або юридичним особам в інформації, надання якої передбачено законом, надавати недостовірну чи не в повному обсязі інформацію;
- одержувати подарунки, крім особистих подарунків, які відповідають загальновизнаним уявленням про гостинність, за умови, що вартість одного    подарунка не перевищує розміру однієї податкової соціальної пільги (у 2009 році її розмір становить 302 грн. 50 коп.);
- працювати в безпосередньому підпорядкуванні або бути безпосередньо підпорядкованими у зв'язку з виконанням повноважень близьким особам.      
  У разі порушення цих обмежень, винні особи притягаються до кримінальної або адміністративної відповідальності і підлягають звільненню з посади у триденний строк з дня набрання рішенням суду законної сили, якщо інше не передбачено законом. Відомості про цих осіб заносяться до Єдиного державного реєстру осіб, які вчинили корупційні правопорушення.
Всі зазначені обмеження щодо суб’єктів відповідальності за корупційні правопорушення (п.п.1,2 частини 1 ст.2 Закону) зберігаються протягом    двох років після звільнення таких осіб з посад або припинення ними в установленому порядку діяльності, пов'язаної з виконанням функцій держави, за умови якщо обов’язки цих осіб на новій посаді у приватному секторі безпосередньо пов’язані з функціями, які виконували особи, перебуваючи на попередній посаді (ст.7).
  Зазначені положення Закону набувають більшої ваги з огляду на те, що суб'єктами відповідальності за вчинення корупційних правопорушень стають не лише посадові особи, уповноважені на виконання функцій держави або органів місцевого самоврядування, або особи, які для цілей цього Закону прирівнюються до осіб, уповноважених на виконання таких функцій.
Це, зокрема стосується осіб, які не є державними службовцями, але надають публічні послуги (аудитори, нотаріуси, експерти, оцінювачі, арбітражні  керуючі, незалежні посередники чи члени трудового арбітражу під час розгляду колективних трудових спорів, третейські судді, а також у встановлених законом випадках інші особи).

Закон покладає на керівників всіх рівнів (органів державної влади, юридичних осіб, їх структурних підрозділів) обов’язок, у разі виявлення корупційного правопорушення чи одержання інформації про вчинення такого правопорушення працівниками відповідних органів державної влади, юридичних осіб негайно письмово повідомити про його вчинення спеціально уповноваженого суб’єкта у сфері протидії корупції (спец підрозділи СБУ, МВС).
Важливим механізмом запобігання корупції, відображеним в Законі, є залучення громадськості до участі у запобіганні та протидії корупції та  інформування населення щодо результатів реалізації державної антикорупційної політики, а також визначення механізму здійснення громадського контролю у цій сфері.
 Крім того, вводиться обов'язковість антикорупційної експертизи проектів нормативно-правових актів. На сьогодні Порядок проведення антикорупційної експертизи проектів нормативно-правових актів затверджено постановою Кабінету Міністрів України від 16.09.2009 р. № 1057. 
Інформація про результати вжиття заходів щодо запобігання та  протидії корупції щороку до 10 лютого оприлюднюється про вжиті заходи щодо протидії корупції та про осіб, притягнутих до відповідальності за вчинення корупційних правопорушень в межах відповідного адміністративно-територіального утворення спеціально уповноваженими суб’єктами у цій сфері (спецпідрозділами МВС, СБУ), що має бути ефективним засобом  попередження корупції.
 Щороку уповноважені підрозділи органів державної влади  до 10 лютого  подають Урядовому уповноваженому інформацію про результати проведеної роботи у сфері запобігання та протидії корупції. Такий порядок передбачений постановою Уряду  від 8 грудня 2009 р. № 1338 “Про заходи щодо посилення протидії корупції”.
На підставі отриманих даних, а також: узагальнених результатів антикорупційної експертизи проектів нормативно-правових актів та соціологічних досліджень, що проводилися державними та недержавними науково-дослідними установами, з питань поширення корупції Урядовий уповноважений готує звіт про вжиті заходи щодо запобігання та протидії корупції, який оприлюднює щороку не пізніше 1 квітня в друкованих засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження та на Урядовому порталі.

Абсолютно новим для інституту кримінальної відповідальності в Україні є Закон України "Про відповідальність юридичних осіб за вчинення корупційних правопорушень”.
Цей Закон, а також встановлений  принцип відповідальності юридичної особи як суб’єкта відповідальності за корупційні правопорушення є одним із елементів організації в нашій державі боротьби з корупцією на рівень міжнародних вимог, а саме принципів, закладених у конвенціях ООН, на які є посилання у ст.1  вищезазначеного Закону.
Закон містить 28 статей і встановлює:
-     правові підстави відповідальності юридичної особи за корупційні правопорушення (за вчинення дій від імені юридичної особи та в її інтересах керівником такої особи, її засновником, учасником чи іншою уповноваженою особою  самостійно  або у співучасті будь-якого злочинів  передбачених Кримінальним кодексом України та зазначених у цій нормі Закону: за зловживання владою або службовим становищем, перевищення влади або службових повноважень, одержання чи давання хабара, легалізацію (відмивання) грошових коштів та іншого майна, здобутих злочинним шляхом, втручання у діяльність судових органів.);
-     називає на яку юридичну особу не поширюється цей Закон (частина 2 ст.1),  дія цього закону не поширюється на бюджетні та міжнародні організації;
-     встановлює види стягнень до юридичної особи, строк позовної давності, з минуванням  якого не можливо притягти юридичну особу до відповідальності (ч.3 ст.9),   процесуальні вимоги до провадження у таких справах: провадження здійснює прокурор; провадження відкривається складенням протоколу, підстави до порушення справи (ст.10), підсудність справ, сторони, що беруть участь у провадженні,  виконання судового рішення та його оскарження . 
Суттєвим елементом реформи антикорупційного законодавства є також удосконалення кримінального та адміністративного законодавства, прикладом якого є Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів щодо відповідальності за корупційні правопорушення".
Цим Законом внесено зміни до Кримінального кодексу України, Кримінально-процесуального кодексу України та Кодексу України про адміністративні правопорушення у частині встановлення кримінальної та адміністративної відповідальності за вчинення корупційних діянь та діянь, пов'язаних з корупцією, а також визначення порядку притягнення до цих видів відповідальності.

Так, Кодекс України про адміністративні правопорушення доповнено главою "Корупційні адміністративні правопорушення", що включає статті, якими встановлено відповідальність за одержання неправомірної вигоди, підкуп, незаконне сприяння фізичним або юридичним особам, порушення обмежень щодо заняття підприємницькою діяльністю та вимог щодо сумісництва, незаконне входження до складу правління чи інших керівних органів суб'єктів господарювання, ненадання інформації або надання недостовірної чи неповної інформації, неправомірне втручання в діяльність державних органів, підприємств, установ і організацій, порушення вимог фінансового контролю, невжиття заходів щодо запобігання та протидії корупції та інших корупційних правопорушень.
Зміни до Кодексу України про адміністративні правопорушення передбачають чітке розмежування кримінальної та адміністративної відповідальності за корупцію, а також зупинення строку розгляду адміністративних справ про корупційні діяння у випадку, коли особа умисно ухиляється від явки до суду чи з поважних причин не може туди з'явитися.
Кримінальний кодекс України доповнено розділом "Злочини у сфері службової діяльності в юридичних особах приватного права та професійної діяльності, пов'язаної з наданням публічних послуг", у якому визначено відповідальність за зловживання повноваженнями, перевищення повноважень, зловживання повноваженнями особами, які надають публічні послуги, комерційний підкуп та інші злочини у цій сфері.
Нові статті цього Кодексу передбачають відповідальність за "торгівлю впливом", якою вважається пропозиція або надання неправомірної вигоди особі яка пропонує чи обіцяє (погоджується) за такі вигоди вплинути на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, та за "незаконне збагачення", тобто за одержання службовою особою неправомірної вигоди або за передачу нею такої вигоди близьким родичам.

Таким чином, зміни законодавчої бази у сфері запобігання та протидії корупції сприятиме зменшенню правопорушень у всіх сферах суспільного життя нашої держави у тому числі в галузі ветеринарної медицини.