Школа стає справжнім осередком культури лише тоді, коли в ній панують 4 культи: культ Батьківщини, культ людини, культ книги, культ рідного слова…

В.Сухомлинський

Перша письмова згадка про існування школи в с. Накваша припадає на середину ХІХ ст..

Відомо, що у 1859 р. в Накваші засновується парохіальна школа з українською мовою викладання. Обов’язки вчителя у ній виконував місцевий дяк. Тільки в 1875 р. шкілька окружна Рада в Золочеві об’явила конкурс на посаду штатного шкільного вчителя в Накваші з відповідною оплатою праці. Крім дітей з Накваші школу відвідували також діти з сусіднього села Тетильківці.

Важлива подія для Наквашанської школи відбулася 23 червня 1879 р. Саме тоді, під час канонічного огляду парохій, Наквашу відвідав Львівський митрополит Йосиф. Цікавлячись релігійно-культурним та освітнім життям громади, митрополит зробив візит до школи. Учні урочисто зустріли його виставкою власних виробів: возиків, санок, плужків, борін, ступ, жорен, драбинок. Після цього митрополит побував на уроках, де розпитував учнів старших класів про географію Брідського повіту та магнетизм. В молодших класах перевірив читання і граматику. Виявивши в дітей гарні знання, оголосив вчителю Пилипу Сондовому особисту подяку.

Станом на 1888 р., в Наквашанській школі навчалося 89 хлопців і 73 дівчини. Школа мала також своє невеличке майно, яке складалося з нового мурованого дому, зведеного у 1887 році, з усіма необхідними для навчання обладнаннями. Така мала кількість учнів наочно показує, що польська адміністрація на місцях не була зацікавлена в розвитку освіти на українських землях і своєю бездіяльністю відкрито сприяла поширенню неграмотності серед галичан.

За роки Першої світової війни село опинилося в центрі бойових дій і було зруйноване.

З великою радістю і надією на краще майбутнє зустріли наквашанці звістку про створення ЗУНР. У перші дні встановлення української влади відкрила і свої двері для дітей школа. Проте, навчання в ній тривало недовго.

Захопивши в 1919 р. Галичину, поляки ж перш за все хотіли знищити саму ідею української державності. Першим кроком до здійснення цих далекосяжних планів стало закриття українських шкіл.

На окупованих землях польський уряд проводив політику спрямовану на полонізацію українського населення. Згідно наказу Міністерства освіти у тих місцевостях, де проживають польські колоністи, повинні відкриватися утрактивістичні (двомовні) школи.

У 20-30-ті роки ХХ ст. в Накваші діє товариство школи Людової та Стжельців.

3 1952 р. школа знаходилася на плебанії, що була пристосована для навчання. Директором школи був Захаров Йосип Павлович. У 1959 р. школа стала восьмирічною. У дані роки у школі навчалася різна кількість учнів.

1968 року було побудоване нове приміщення школи. А наступного року школа гостинно відкрила для дітей свої двері.

Директор новозбудованої восьмирічної школи — Кнут Михайло Дмитрович, який попрацював на даній посаді з 1968 по 1974 н.р.. Завуч по навчально-виховній роботі — Адамчук Михайло Володимирович.

1974 — 1975 н.р. директор школи — Зьомбра Степан Петрович, завуч по навчально-виховній роботі — Мищук Ганна Миколаївна.

З 1975 по 1982 н.р. на посаді директора перебував Салюк Володимир Іванович. Завуч по навчально-виховній роботі — Мищук Ганна Миколаївна, завуч по виховній роботі — Бутинська Ярослава Степанівна.

У 1978 р.  Наквашанська восьмирічна школа була реорганізована у середню. У ній навчалися учні із сіл Попівці, Дудин, Нем’яч, Тетильківці, Микити, Лукаші, Черниця.

З 1982 по 2005 н.р. школу очолювала Мищук Ганна Миколаївна, завуч по навчально-виховній роботі — Чиж Ольга Іванівна, завуч по виховній роботі — Бутинська Ярослава Степанівна.

З 2005 н.р. школою керує Нагірняк Григорій Євгенович, завуч по навчально-виховній роботі — Чиж Ольга Іванівна, завуч по виховній роботі — Кнут Марія Броніславівна.

З часу заснування середньої школи середню освіту здобуло 1024 учні, з них 39 учнів нагороджено золотою медаллю і 27 — срібною медаллю, учні школи займають призові місця у районних предметних олімпіадах.

Серед випускників школи вищу освіту здобуло 304 учні.

А також випускники школи відзначались у різних галузях наук:

Адамчук Михайло Володимирович — кандидат філософських наук, доцент кафедри філософії Львівського аграрного університету.

Шаповал Йосип Михайлович — кандидат хімічних наук, доцент кафедри органічної хімії Львівського політехнічного університету.

Щирба Юрій Петрович — Московська академія бронетанкових військ ім. Малиновського, полковник, зам. командира з’єднання, викладач Тернопільського медичного університету.

Ситник Йосип Степанович — кандидат історичних наук, доцент кафедри історії Львівської політехніки.

Онищук Ярослав Іванович — кандидат історичних наук, доцент кафедри історії Львівського держуніверситету ім. І.Я.Франка.

Борейко Михайло Михайлович — кандидат педагогічних наук, доцент кафедри спорту, викладач фізичного виховання Тернопільського національного економічного університету.

Галицька Руслана Романівна — кандидат філологічних наук, викладач української мови і літератури Бродівського педколеджу ім. Маркіяна Шашкевича.